Datový typ

Datový typ definuje interpretaci binárních dat (nul a jedniček) uložených v paměti. Bez datového typu by počítač nevěděl, zda 8 bitů v paměti představuje číslo, písmeno nebo část obrázku.

1. Základní (primitivní) datové typy

Tyto typy jsou vestavěné přímo v základu většiny programovacích jazyků:

Celočíselné (Integer)

Slouží k ukládání celých čísel bez desetinné čárky.

Příklady: 1, -50, 2025.

Varianty: short, int, long (liší se rozsahem, tedy kolik paměti zabírají).

Desetinná čísla (Floating-point)

Používají se pro reálná čísla s plovoucí desetinnou čárkou.

Příklady: 3.14, -0.001.

Varianty: float (nižší přesnost), double (dvojitá přesnost).

Znaky a řetězce (Character & String)

Char: Jeden jediný znak (písmeno, číslice, symbol). Např. 'A'.

String: Posloupnost znaků (text). Např. „Ahoj světe“.

Logické hodnoty (Boolean)

Může nabývat pouze dvou stavů: Pravda (True) nebo Nepravda (False). Je to základ pro veškeré rozhodování v algoritmech.

2. Typová kontrola (Typování)

Programovací jazyky se liší v tom, jak přísně vyžadují definici datových typů:

Statické typování (C++, Java): Typ proměnné musíte uvést při psaní kódu (např. int x = 5;) a nelze jej později změnit. Je to bezpečnější, chyby se odhalí před spuštěním.

Dynamické typování (Python, JavaScript): Typ se určí automaticky podle vložené hodnoty. Proměnná může během běhu programu změnit typ (např. nejdřív v ní je číslo, pak text). Je to flexibilnější, ale náchylnější k chybám.

3. Složené datové typy

Umožňují seskupovat základní typy do složitějších struktur:

Pole (Array): Seznam prvků stejného typu (např. seznam 10 čísel).

Záznam/Struktura (Struct/Object): Skupina různých typů (např. objekt „Uživatel“ obsahuje String jméno a Int věk).

4. Proč je volba typu důležitá?

Paměťová efektivita: Pokud potřebujete uložit věk člověka (0–120), stačí malý datový typ (např. byte). Použití velkého typu (long) by zbytečně plýtvalo pamětí.

Správnost výpočtů: Pokud se pokusíte sečíst text „5“ a číslo 10, v některých jazycích dojde k chybě, v jiných dostanete nesmyslný výsledek „510“.

Zajímavost: Existuje také speciální typ void (prázdný). Používá se u funkcí, které provádějí nějakou činnost, ale nevracejí žádnou výslednou hodnotu (např. funkce, která jen vytiskne text na obrazovku).

Zpět na Proměnné